Kunskapsbank: Mögel och rötsvamp
Här har vi samlat frågor & svar, artiklar, presentationer och annat material relaterat till mögel och rötsvamp.
Artiklar:
Praktiska fall
Frågor & Svar
Aktinomyceter
Aktinomyceter (strålsvampar) tillhör egentligen en grupp bakterier. De har kallats för svampar, eftersom de bildar hyfliknande trådar och producerar sporer (s.k. konidier) på ett sätt som påminner om svamparnas. Men liksom andra bakterier saknar de en avgränsad cellkärna, och cellerna är mycket mindre än hos egentliga mögelsvampar.
Aktinomyceter förekommer naturligt i jord och spelar en stor roll vid nedbrytning av organiskt material, såsom av cellulosa och kitin. Vid gynnsamma fuktförhållanden kan de också påträffas på organiskt material i huskonstruktioner. Om luftfuktigheten (RH) är hög, gärna över 90 %, är det särskilt gynnsamt för de strålformiga bakterierna.
Under tillväxten producerar aktinomyceterna organiska föreningar – s.k. geosminer som luktar unket och som påminner om källarlukt. Lukten sätter sig lätt fast i porösa material som isolering, tyg, och liknande, och kan vara svår att få bort, även efter det att angreppet blivit inaktivt.
De mycket små sporerna och fragmenten av aktinomyceter blir lätt luftburna. Vid hög koncentration i luften (> 500/m3), kan dessa orsaka en luftvägssjukdom, s.k. allergisk alveolit. Den är ofta relaterad till arbetsmiljöer där en sådan koncentration är vanlig, och har därför fått olika benämningar som sågverkslunga, tröskdammlunga, fliseldarsjuka. Men den kan också uppträda i speciella situationer som t.ex. vid rivning av innerväggar. Om man utsätts för långvarig eller upprepad påverkan kan sjukdomen bli kronisk och leda till nedsatt lungkapacitet.
![bild-aktinomyceter](https://botaniskanalys.se/wp-content/uploads/2012/11/bild-aktinomyceter.jpg)
Aktinomyceter har långsträckta celler, som ofta sitter i kedjor. Dessa påminner om svamphyfer. Foto från svepelektronmikroskop.
I naturen finns många olika svampar som bryter ned trä, exempelvis tickor men även äkta hussvamp räknas till gruppen rötsvampar. Det är framförallt den energirika cellulosan som svampen vill åt. Några arter angriper främst granvirke och furu, träslag som ofta förekommer som byggnadsmaterial, och orsakar brunröta. Andra bryter ned själva vedämnet (lignet) först och orsakar då vitröta, men detta är mindre vanligt i byggnadsvirke.
Äkta hussvamp – Serpula lacrimans
Äkta hussvamp är den allvarligaste vednedbrytaren i fuktskadade konstruktioner. Den orsakar stora problem i byggnader i bl.a. norra och centrala Europa. Förekomster i naturen är ovanliga, och den har endast påträffats på ett fåtal platser på jorden, t.ex. i Himalaya, Japan, Nordamerika och Australien.
Genetiska analyser har visat att hussvampens naturliga ursprung finns på höjder över ca 2000 meter i nordöstra Asien. Där växer den på fallna trädstammar. Till Europa har den framför allt spridits genom mänskliga aktiviteter. Som ett exempel kan man nämna de stora timmertransporter som har gått mellan Himalaya och England under perioden från 1850 till 1920-talet.
Redan i Gamla Testamentet (Tredje Mosebok 14:15) talas det om en spetälska i hus, som ”bildar grönaktiga eller rödaktiga fördjupningar” på husets väggar. En del menar att detta kan röra sig om äkta hussvamp. År 1781 beskrevs arten under namnet Boletus lacrymans av den österrikiska munken och botanikern F. X von Wulfen. Den finske mykologen Petter Karsten överförde arten till släktet Serpula år 1884.
Den äkta hussvampen förekommer endast på barrträd. Den lever, likt andra brunrötesvampar, på att bryta ner cellulosa och hemicellulosa i virke. Däremot förblir ligninet (vedämnet) mer eller mindre intakt, och virket får därför en brun färg. Angripet trä av brunrötesvampar utvecklar med tiden en kubisk röta. Vid angrepp av äkta hussvamp är avstånden mellan tvärsprickorna i genomsnitt betydligt större än vid annan sådan röta.
Fruktkroppen är gulbrun till rödbrun med vit till vitgul kant, och ofta är den tunn och sitter tätt tilltryckt mot underlaget. När fruktkroppen är mogen bildas ofta stora mängder sporer. Dessa är lätta att upptäcka och är synligt som ett kanelbrunt pulver. Ibland kan man också se att svampen utsöndrar droppar. Detta har gett hussvampen dess artepitet, lacrimans, vilket betyder ”gråtande”.
Varför betraktas hussvampen som den farligaste virkesnedbytaren i byggnader? Svaret ligger i mycelets unika förmåga att kunna transportera vatten från fuktiga ställen till torra, och på att den tack vare detta kan breda ut sig i konstruktionen. I äldre litteratur finns en träffande beskrivning att ”svampen kan vattna sig själv”.
Hussvampens mycel är uppbyggt av funktionellt olika hyftyper. En av dessa utgörs av så kallade vattenledningshyfer, eller kärlhyfer. Svampen bildar rotliknande mycelsträngar (rhizomorfer), där bland annat stödjande hyfer och kärlhyfer ingår. Dessa mycelsträngar kan tränga igenom betong. De kan också tillväxa över material som inte innehåller någon näring för svampen., till exempel sten, lecablock och isolering.
På så vis kan ett angrepp sprida sig snabbt över stora delar av byggnaden. Hussvampens förmåga att på det här sättet ”krypa” fram i byggnader har gett hussvampen sitt släktnamn, Serpula: ”benägenhet att krypa”. Hos de rötsvampar som kan förekomma i byggnader, är denna förmåga bäst utvecklad hos äkta hussvamp. Därför är det av yttersta vikt att kunna skilja den från alla andra rötsvampar, när man ska fatta ett adekvat beslut angående sanering.
Görs inte tillräckliga åtgärder vid sanering, så brukar hussvampsangrepp komma tillbaka med tiden.
Olika vednedbrytande svampar tillväxer vid olika temperaturer. Den optimala temperaturen för tillväxt för Serpula lacrimans är cirka +21-22 ᵒC men den kan även tillväxa vid betydligt lägre temperaturer, runt 0 ᵒC. För att den skall kunna bilda fruktkroppar, skall temperaturen vara relativt låg, mellan 7 och16 ᵒC. Enligt litteraturen slutar svampen helt att växa vid +30 ᵒC, och dör när temperaturen når +37 ᵒC eller går under 8-9 ᵒC minusgrader.
Vedens fuktinnehåll har också en avgörande roll. Hussvampen kan växa ned till ca 20-22 % fuktkvot, om den redan finns i veden. Men för att en ny infektion skall kunna ske, är det nödvändigt med en något högre fuktkvot, 23-26 %. Den optimala fuktkvoten för tillväxt är något lägre än för andra brunrötesvampar, mellan 30 % till 40 % för friskt virke. Men i äldre, väl nedbruten ved kan hussvampen växa vid över 50 % fuktinnehåll.
Tillgången på kalcium är också en viktig förutsättning för att hussvampen ska kunna tillväxa, och den är till och med avgörande för om den skall överleva. Det beror på att svampen bildar oxalsyra vid nerbrytning av cellulosahaltigt material. Den hämtar kalken från närliggande murstockar eller från annat kalkhaltigt material, till exempel glasull och lecakulor. Det finns flera olika förslag på kalkens funktion. För att underlätta nedbrytningen av ved, producerar svampen oxalsyra. Det innebär att det kan bli så surt, att dess egna hyfer skadas. Kalken motverkar detta, och bidrar till bildningen av kalciumoxalat. Eventuellt kan kalciumoxalatet bidra till att lösa upp pektin i träet, ett ämne som finns i cellväggarna och som hjälper till att ge stabilitet och till att skydda cellinnehållet.
Om förutsättningarna är de rätta, kan hyferna (de celltrådar som svampen består av) växa upp till cirka 6 mm per dag, det vill säga cirka 20 cm per månad. I torka kan hyfer och sporer överleva åtminstone under 5-6 år.
Förväxlingsarter är främst timmergröppa (Serpula himantoides) och liten hussvamp (Leucogyrophana pulverulenta). Men även andra rötsvampar som tandgröppa och källarsvamp kan förvilla den ovane.
.
Varför skiljer man ut äkta hussvamp från andra rötsvampar? Svaret ligger i hussvampens unika förmåga att transportera vatten långa sträckor med hjälp av mycelsträngar från fuktiga ställen till torra. På så
sätt kan svampen snabbt sprida sig över stora delar av byggnaden. De övriga rötsvamparna kan också orsaka svåra skador i virke men eftersom förmågan till att transportera vatten är begränsad, återfinns de lokalt i närheten av fuktskadan, varav saneringen inte brukar bli lika omfattande.
Orsakerna till fuktproblem och mögel i hus kan vara flera. Hög luftfuktighet inomhus i kombination med dålig ventilation är en vanlig källa till mögel. Det beror på att det bildas kondens när varm luft kyls av till exempel vid dåligt fungerande fuktspärrar. Otäta tak eller läckage från rör som sprungit läck kan också skapa problem.
För att mögel ska växa krävs tillgång till fukt och näring. Blir ett motståndskraftigare material såsom mineralull eller glas nedsmutsat riskerar alltså även dessa material påväxt. Det innebär att den begränsande faktorn är tillgången till fukt. Utan förhöjd fukthalt kan mögel inte växa.
Vi ser gärna att du kommer förbi med proverna under kontorstid. Då slipper du också förseningar i leveransen. Både du och vi får en chans att ställa följdfrågor och komma överens om det bästa alternativet för dig.
Vi skickar alltid ut ett analyssvar som innehåller provdata samt tolkning. Väljer du att skicka in ett materialprov beskrivs förekomsten och frekvensen av olika mögelsvampar och aktinomyceter (strålsvampar), samt i viss mån bakterier. Om det är möjligt och beroende på provets skick identifieras även vissa mögelsvampar till art eller släkte. Om provet är rötskadat identifieras rötsvampar normalt till art eller släkte.
I resultatet från spormätningar bestäms mögelkolonierna till antal och typ. Sedan jämförs de uppmätta halterna och svampsammansättningen med ett referensprov som tas utomhus. Om inomhusluften är normal har den liknande sammansättning av olika svamptyper som utomhusluften men i lägre halter.
Svar: För att minimera risken att en spormätning visar fel, gå igenom denna checklista inför spormätning: Checklista inför Spormätning
Den största risken oberoende av provtyp är ett s.k. urvalsfel. Det innebär kort och gott att vi bara kan tolka det prov vi faktiskt får in.
För att man skall kunna utnyttja analysresultaten på bästa sätt måste tagna prover vara representativa för den konstruktion som misstänks vara skadad av mikroorganismer. Kontakta gärna oss om du vill ha stöd under provtagningen – vi svarar gärna på frågor!
Det beror på vilket prov du har beställt.
För materialprov från byggnader kan du beställa olika snabba leveranstider beroende på hur snabbt du behöver få svar.
- Expressleverans tar 2-48h.
- Förtursleverans tar tre till fyra arbetsdagar.
- Standardleverans tar fem till åtta arbetsdagar.
Vad gäller spormätningar (cirka 6-10 dagar) och gräsprover måste analysen vänta på att svampen växer till och svaret dröjer då längre.
Om du är osäker kan du alltid fylla i ”Vet ej” under svamptypen när du genomför en beställning. Då undersöker vi både förekomst av mögel och rötsvamp. Vet du redan om att byggnaden har mögelproblem men ingen rötsvamp kan du kryssa i ”Mögel”, och vice versa. Du kan också komma in till oss för en konsultation, eller ringa 031-786 26 67 så hjälper vi dig.
Anmäl dig till våra utbildningar
Vi erbjuder heldagsutbildningar inom byggnadsrelaterad mikrobiologi. Utbildningarna riktar sig exempelvis till konsulter som jobbar med inomhusmiljö, skadeutredare, fastighetsförvaltare men också alla andra som vill ha mer förståelse för mögel och hälsa inom byggnadsrelaterad mikrobiologi såsom skolrektorer, förvaltare och mäklare.
Kontakta oss
Vi svarar gärna på frågor. Använd formuläret eller ring till kontoret på 031-786 26 67.